Татко?
Какво е това?
Това ли искаш?
Джинджифилова бира? Това ли искаш, татко?
Не може да пие бира! - Защо не? Другите сестри му дават.
Е, аз не давам... не може газирано.
По-добре е за него. - Мислите ли, че има значение?
Да, мисля.
Опитахме, татко.
Здравей. - Здравей.
Будна ли си? - Почти.
Добро утро. - Добро утро.
Благодаря ти. - Кой е този?
Някой. Лайка ли използва?
Разбира се.
Тази добра ли е? "New York Times" не го отразиха.
Първата ми хареса повече. - Сигурен съм.
Приятен ден. - На теб също.
Хей, не забравяй да купиш вино за довечера.
Няма, чао. - Чао.
Всичко изглежда супер. Ще се наредите добре.
Не мога да повярвам, че си купихме къща.
Да. - Чувствам се много добре.
Има защо. Само ще занеса на управителя да подпише
и можете да пренасяте багажа.
Веднага се връщам.
Ако подпишете, и там ще приключим.
Хенсън и Маккей.
Господ ще ме накаже за това.
Нолан.
Щастлив ли си? - Моля?
Щастлив ли си?
Предполагам, колкото всеки друг.
Искам да кажа тук, на работа, в банката.
Разбира се.
Те ще чакат. Няма да бързаме за... тези двамата.
Работиш в този бранш, колко, 25 години вече?
Почти 26. - Впечатляващо.
Благодаря.
Сигурно си мислиш за промяна понякога. - Тук съм отдавна.
Познавам хората, клиентите.
Знаеш ли в офиса ни в Белведере Парк изскочи свободно място?
Управител, като мен. По-висока заплата, някои привилегии...
Интересува ли те?
Леле, това е... голяма изненада.
Всичко зависи от Ралф Блайдън.
Областният директор. - Да.
Казах му за теб, иска да се срещнете.
Покани ни на вечеря, съвсем скромно.
Мен, жена ми Глория, теб и жена ти... Джой?
Джой, да. - Джой, разбира се.
Не се притеснявай за тях. - Добре.
Секретарката ми ще ти каже кога точно.
Да видим какво ще стане.
И не изглеждай толкова притеснен. - Добре.
Това ще добре за теб.
Разбира се. Благодаря. Ще се връщам.
Разбира се.
О, перфектно.
Още само 30 минути.
Сега само трябва да отворим виното и сме готови.
Виното. Забравих. По дяволите.
Ако нямаме прилично каберне за Уинстън, ще се сърди до десерта.
Ще ида да взема едно. - Нямаш време, Нолан.
Ще го взема от магазина на ъгъла. - Нолан.
Знам, скъпа, само най-доброто за професора.
И побързай, моля те. - Разбира се!
Детето беше завършило гимназия
и ме попита кой е Рушди. - И е приет студент?
Да, Пати беше там? - Да.
Обмислях да ревна, но после си казах, голяма работа.
И казах, "Той е археолог или нещо подобно".
Не, мисля, че каза, че е астронавт.
Казах, че е астронавт. Последният стъпил на Луната.
Храната беше прекрасна, а компанията даже още по-добра.
А виното без съмнение е за 7.99.
Ами, беше добра седмица.
Чудех се кога ще се усетиш.
Имам теория за виното, която е, че...
О, да, кажи ни. - Никой наистина не го познава
нито го харесва, като операта или...
Чуждестранните филми. - О, не, не, не.
Да. - Не и чуждестранни филми.
Не, но е истина.
Не, но, Джой, това беше много вкусно, благодаря.
Мисля, че беше на четвъртата чаша, когато го хареса.
Добре съм... Това не беше ли много високо?
Не? Добре съм. - Да, добре си.
Е, някой ще ми сложи ли после туба в колата, за да запаля?
Не аз заслужавам похвалите за вечерята.
Нолан я сготви. Аз само помагах.
О, браво, Нолан. - Добра работа.
Джой, видях, че четеш новия роман на Хопкинс.
Ще го прочета, но не съм фен.
Добре, но знай това.
Той е претенциозен задник. - Боже мой.
Мисля, че Джой ще го каже по-мило,
но благодаря ти. - Да, сигурна съм.
Е, да, но аз не съм мил.
Изчетох го на круиза ни,
и ако не се страхувах от щетите върху околната среда,
щях да го хвърля през борда.
Как беше круизът? Аляска, нали?
Да - Беше шест дни...
Хубаво беше. - Само ни липсваше един кит.
Стига, на теб ти хареса.
Беше хубаво само защото ти беше между мен и Аляска.
Да, беше романтично.
И ние можем да идем някъде.
Да, ще бъде супер. - Да?
Чакай, какво? Нолан да си вземе отпуск?
Какво, пропускам ли нещо?
Е, не е нещо нечувано, нали?
Банката ти ще се срине,
което е вероятно и да стане, когато приемеш повишението.
Какво беше, началник на клона в Белведере Парк?
И това ако не си заслужава един тост.
Белведере Парк?
Да.
Или... или не.
Добре си прекарахме. - Благодаря, беше хубава вечер.
Някой ми е скрил ръкава. - Вкарайте момчето в това сако.
И проверете дали съм си сложил ръкавиците.
Внимавайте, чао. - Беше хубаво, че се видяхме.
И пак да дойдете. - Надявам се.
Виж му шапката. - Сложи му шапката.
Чао. - Чао.
Тя, тя е много добра. - Сладка е наистина.
Да, млада, но и умна.
Да. - Аз ще вдигна чиниите.
И кога щеше да ми кажеш за повишението?
Уинстън малко избърза.
Да, но си му казал, а на мен не.
Знаеш го Уинстън. Говорихме си и - бум.
Аз ще вдигна.
Ало?
Да.
Веднага идвам.
Какво е станало?
Сърдечна реакция при пациент с инсулт не е необичайно.
Добрата новина е, че го хванахме навреме.
Ако искате да го видите, може само за малко.
Трябва му почивка. - Добре.
Да го оставим да си почива тогава.
Ще дойда, когато е по-удобно.
Добре ли сте? - Разбира се.
Ще се върна.
Хей, татенце.
Може ли да ме закараш?
Карай бавно.
Исусе!
Гледай откъде минаваш. Господи.
Задник. - Боже.
Добре ли си?
Не те видях откъде изскочи.
А имам един страх, фобия
да не нараня някого и...
Просто...
Съжалявам, малко съм разсеян...
Е, искаш ли да ме закараш?
Моля?
Попитах искаш ли да ме качиш.
Разбира се.
Добре.
Извинявай още веднъж, че не внимавах. Има много за гледане.
Радвам се, че си добре. Заради страха ми да не нараня хората.
Къде искаш да те закарам?
Добре, просто отбий ей там.
Ако ти ми духаш, е 100. Ако аз ти духам, е 150.
За да правим и друго трябва да се махнем оттук?
Да, разбира се, аз...
Какво?
Просто аз...
Какво, имаш жена? - Да, защо?
По дяволите.
О, господи.
Трябва да тръгваме. - Какво?
Трябва да тръгваме. Карай проклетата кола.
Да, така е добре.
Може и така да го направим.
Искам стая за... - 60 долара.
60, благодаря.
Малко е странно за мен...
Можем да си направим кафе.
Искаш ли кафе? - Не, така съм добре.
Колко време имаме?
Един час, зависи от теб.
Кафе се полага като платиш за стаята. Аз ще си направя.
Аз...
Обичах да ходя в мотели, когато бях малък.
Беше чисто, а и бях някъде другаде.
Сякаш... По дяволите.
Дните ми като барман са преброени.
Беше забавно да съм някъде другаде.
От къде си?
Охайо.
Дейтън.
Не, няма нужда да правиш това.
Какво?
Добре е, както си застанал там.
Добре, това е твоето време.
Да. - Може ли да пуша?
Разбира се, не знам да има друга стая за пушене.
Но виж... Сигурно може, няма проблем.
И какво, ще ме пипаш ли, или какво ще правим тук?
Дори не зная името ти.
Лео.
Аз съм Нолан.
Това е моминското име на майка ми. Тя почина преди 6 месеца.
Държах й ръката.
Странно е, тя беше като...
Хората си тръгват, знаеш ли?
Но за някои хора не изглежда честно.
Ще ти дам повече, ако нямаш нищо против.
Пари?
Да.
В колата спомена едни суми,
но искам да ти платя повече.
А защо си женен?
Обичам я.
Обичаш я. - Да.
Наистина.
Може да ме оставиш, където ме намери.
Има ли начин да се свързвам с теб?
Мобилният ми е изключен,
но винаги можеш да ме намериш на същото място.
Или можеш да ми дадеш номера си, ако искаш.
Да, искам.
Благодаря ти, Лео.
А аз да ти се обаждам ли?
Да, моля те.
Добре. - Да.
Как е баща ти?
Ще се оправи.
Заспивай пак, а?
Всички са толкова млади.
Диваци.
Дай им книга и те почват да търсят бутон за вкл-изкл.
А ние едно време, помниш ли,
обикаляхме наоколо с тежки чанти.
Да, направиха и гара тогава в града.
Беше страхотен ден.
Хей! Виж кой е тук.
Да, разбира се, че е тук. Вторник е, нали?
Нолан, много ти благодаря за вечерята онази вечер
Беше много хубава. - Благодаря.
Казах на Лиз да ви донесе тирамису.
Да, но ние трябва да тръгваме. - Да?
Добре, тогава довиждане и поздрави Джой.
Да, разбира се.
Вече четири месеца си с нея. Това май е рекорд за теб?
Да, но тя иска да се мести в Ню Йорк след завършването.
Тя ще го израсте.
Още като разбере, че не съм единственият, който знае кой е Рушди.
Да.
Помниш ли колко много искахме да идем в Ню Йорк?
Уинстън и Нолан превземат големия град?
Щях да напиша най-великия американски роман.
А ти щеше да работиш на Мадисън Авеню,
а за да плащаме наема, щеше да продаваш гащи.
Да, спомням си.
Но тогава намери Джой. Буквално.
Да, странни времена, а? - Да.
Пази се, приятел. - До скоро.
Очакваш обаждане? - О. Не.
Да, предполагам, че да.
Колко много отговори на един прост въпрос.
Добре.
Лека нощ, г-н Мак.
Лека нощ, Уолт.
Виж, затрупан съм с работа,
и ще успея само ако остана до късно.
Не ме чакай за вечеря.
Но ще си дойда веднага щом мога.
Да. Не, не стой до късно.
Окей.
На теб също.
Хей, Лео.
Това ли е момчето ти?
Хайде върви при дъртия педераст.
Здравей. - Здравей.
Ще ме повозиш ли? - Да.
Нося ти нещо.
За какво? - За теб.
Предплатен телефон..
Имам телефон.
Каза, че е изключен. - Не, добре си е.
Дадох ти номера си, помниш ли?
Можеш да го ползваш.
Сложил съм и номера си, за всеки случай.
Да не го забравиш.
Искаш ли пак да отидем някъде?
Добре.
Така добре ли е?
Да.
Искаш ли да ми го смучеш или друго да правим?
Предпочитам да те гледам.
Много си хубав за гледане.
Има ли проблем?
Може ли да седна? - Естествено.
И какво друго обичаш, освен парите?
Нали каза, че работиш в банка.
О, това не означава, че обичам парите.
Предполагам, че ги обичам, не знам.
Да видим, обичам... книги, филми.
Харесвам много уестърни.
За каубои? - Да.
Като бях малък, татко ми ме водеше в киното,
и уестърните ми бяха любими.
Той още жив ли е?
Почти. Сега е в дом за стари хора.
Аз се грижа за него.
Сигурно е близо.
Не съвсем... за съжаление.
Защо се грижиш за него?
Защото така се прави.
Липсваше ми, Лео.
Здравей.
Не знаех, че не си легнала.
Защо? Само 12 и половина е.
Съжалявам, но имах толкова работа,
знаеш, заради повишението.
Искам да съм готов.
Аз разглеждам круизите.
Толкова много има. И не са много скъпи,
като се има предвид заплатата ти.
Е, знам, че не си много запален.
Но може да е забавно.
Някои са много неподходящи, но има интересни.
Мислиш ли, че можем да идем?
Да.
Малко е задължаващо, но може да е забавно.
Да.
Ще ида да поспя.
Добре. Опитах да ти се обадя.
В банката. Няколко пъти.
Писна ми да работя там, и отидох в онова денонощно кафе,
знаеш го, на Бродуей?
Съб Стоп? - Да, точно там.
Да, онова на Бродуей.
Сигурен ли си? - Да. Защо?
Добре.
Лека нощ.
Новото му лекарство е на масата.
Дай му го, преди да си тръгнеш.
Добре, благодаря.
Ето, седяло е отворено цял ден.
Не е газирано.
Дори сестра Менгеле ще одобри.
Хайде, татко.
Очевидно аз ще отговарям за това.
Затова да си остане между нас, а?
По дяволите.
Елингтън се смята за Супер Боул на училищните състезания по джаз
Правят се шест части всяка година, нови изпълнения на Елингтън.
Но най-важното е да е на Елингтън.
Вие сте приет.
Успяхте с цели 5 процента.
Взех думата вчера...
Имаше малко забавяне.
А когато излизах,
си казах, "Не мога да повярвам, че го правя,
да задавам този въпрос."
Буквално чувах как сърцето ми бие.
Сякаш щеше да изскочи. Усещах го през ризата си.
Чувал съм, че хората го казват, но аз не се бях чувствал така.
И когато му зададох въпроса си, изпитах облекчение.
Нолан.
Нолан!
Не закъсняваш ли?
О, господи.
Здравей, Уолт.
Здравей. - Здравей.
Добре ли си? - Съжалявам, успал съм се.
Добре, но имаше клиент, който чакаше.
Но Джон го пое. - Много съжалявам.
Опитай да не се повтаря това. - Разбира се.
Не е типично за теб. - Да.
Хей, къде си? Чаках те цяла нощ.
Помислих, че ще се обадиш.
Нолан.
Нолан, знаеш ли...
Виж, жена ми ще вечеря с приятели довечера
и мислих дали можем да се видим?
Можем да хапнем нещо някъде...
Разбира се ще ти платя. Ако нямаш против.
Съгласен ли си?
Добре тогава.
Добре, до скоро.
Не е зле, а?
Хмм.
Водиш ли жена си тук?
Веднъж, преди много време.
И аз съм ходил като бях малък.
Така ли? - Да.
Хм...
Майка ми ме заведе на един мой рожден ден.
Не беше толкова добър.
Беше хубаво. - Сигурен съм, че е било.
Защо напусна Дейтън?
Не знам. Майка ми започна да излиза с един задник.
Може би защото е, както ти каза за мотелите?
Просто е по-добре да бъдеш някъде другаде?
Не знам.
Да.
Понякога е хубаво да бъдеш някъде другаде.
Ще ида до тоалетната. Веднага се връщам.
Окей?
Нолан? Каква изненада. - Дан. Дан.
Глория, помниш Нолан Мак, нали?
От срещата на банката миналия месец. - Здравей, Нолан.
Глория, радвам се пак да те видя.
Сигурно поводът е сериозен. Джой тук ли е? Да я поздравя.
О, не. Тук съм с племенника й... Момчето на сестра й. Лео.
Сигурно е любимият ти племенник. - Да.
Радвам се, че се видяхме, Нолан.
Аз също, Дан. Глория.
Поздрави жена си от нас.
Може ли да вляза?
Друг път, със сигурност.
Добре, няма проблем.
Здрасти, принцесо. Къде са ми парите?
Само бях излязъл.
Излезе? - Да.
И къде, по дяволите, излезе, а?
Просто излязох. Чакай, чакай.
Мразя да правя така, принцесо,
но ти сам си го изпроси.
Ще те питам още само веднъж... къде са ми шибаните пари?
Нямам никакви... о!
Ти лъжеш ли ме? Това ли правиш?
Тогава къде са ми шибаните пари?
Видях те с оня педераст. Значи имаш някакви пари.
Не, не, нямам. Майната ти, копеле...
вече втори път ме лъжеш?
Втори път ли ме излъга?!
Вече ме излъга два пъти. Майната ти!
Значи вие двамата педерасти... бяхте на среща,
и само си говорите, а? Само си излизал на среща.
Копеле, не ти вярвам. Майната ти.
Какво друго имаш?! - Нищо!
Не ти вярвам.
А това какво е? Ухуу!
Хей, откъде тоз модерен телефон, принцесо?
Сега ме слушай, искам си парите.
И ги искам веднага!
Ти шибан... - Хей! Хей!
Остави го на мира!
Пусни го! - О, по дяволите, виж кой е тук.
Я да видим какво тя има да казва.
Обаждам се на полицията. - Ами да, давай.
Шибаната ти идея е страхотна.
Аз ще има кажа как старият педераст плаща
на младата ми курва да му смуче пилешкия член.
От кой телефон - моя или твоя? Кой си избираш, а?
Какво искаш? Моля те, моля...
Искаш пари, а? Имам, колко искаш да го оставиш на мира?
Сега ще се разберем. - Какво, имаш пари?
Да, ето, заповядай. Това е...
Ето 150 долара, просто ги вземи.
Вземи ги всичките, само го остави, а?
Моля те. - По дяволите.
Хайде, наведи се и ми ги подай.
О, господи.
Само те моля.
Остави го на мира и му върни телефона.
Телефона? - Да.
По дяволите.
Задръж си шибания телефон И без това си имам.
Кучка.
Искам да кажа, радвам се, че се разбрахме като възрастни.
Беше яко.
Насилието ли е отговорът ти на всичко?
Съжалявам, скъпа.
Да.
Шибани педерасти.
О, още кърви.
Ето.
Може би трябва да идем на лекар.
Хей, стига, стига.
Ето.
Дай аз да го държа.
Добре.
Утре окото ти ще е синьо.
Да.
Какво ще каже жена ти?
Ами, не знам.
Хайде, облегни се на възглавницата, а?
Облегни се. - Не искам.
Хайде, хайде. Точно така.
Продължавай да натискаш.
Да видим какво да ти сложим да не се инфектира.
Не изглежда чак толкова зле.
Ще стане по-лошо.
Наистина?
За 60 години това е първото ми насинено око.
Имаш ли нещо за дезинфекция?
Ти...
Дай на мен. - Заспал съм.
Кървенето е спряло.
Ще си тръгвам.
Щом искаш.
О, боже.
Здравей. - Здравей.
Господи, Нолан, какво се е случило?
Привлекателно, а? - Какво е станало?
О, има един шкаф от П до Т, който е, и заседна
а аз не си знам силата.
Това е най-лошото оправдание, което съм чувал, а аз знаеш чувам много.
Сигурно и кучето ти изяде домашната? - Не мога да те излъжа, а?
Не можеш. Какво се случи?
Биеш се с лоши престъпници в тайния си живот, а?
Така е. Веднага ме разкри.
И да не забравя.
Пати нали търсеше някой за ресторанта?
Много бързо сменяш темата.
От едната, веднага на другата.
Става въпрос за едно момче, роднина на един приятел.
Момчето се нуждае от промяна. Опитвам се да помогна.
Ами, да... мога да попитам.
Май имам някакви връзки с персонала тук.
Благодаря ти.
Сигурен ли си, че си добре?
Да, разбира се.
Добре. - Супер съм.
Казват за него, че е новият Ъпдайк.
Не знам защо. Малко е сантиментален. - Да, на места.
Така е. И всичко му е някак фалшиво.
Или както би казал Уинстън, като конски боклуци.
Къде е този човек, когато ни трябва?
Какво?
Трябва да преподаваш.
Аз преподавам. Три вечери в седмицата.
Да, но университета... знаеш за какво говоря.
Шкафът? Ти сериозно ли?
Беше глупав инцидент.
Е... за сега...
английски на чужденци, които живеят тук, ми е достатъчно.
Повярвай ми, не ми липсва политиката.
Искаш ли нещо за пиене? - Не, добре съм.
Как мина вечерята ти с Кат?
Е, познаваш Кат. Говорихме само за конференцията,
на която ще ходим през уикенда.
Искахме да идем на оня Съб Стоп на Бродуей, но е затворен.
Знаеше ли?
Хей.
"Masculin Feminin."
Децата на Маркс и кока-кола.
Разбира се.
Помниш ли?
Разбира се, че помня.
Зимата на 1977.
Гледахме го във Fine Arts.
Ти, по твоя изящен начин,
ми обясняваше целия филм, сцена по сцена.
Сигурен съм, че и на другите им хареса,
беше направо прекрасно.
Ресторантът?
Съб Стоп?
Съжалявам, че те излъгах за него.
Знам.
Винаги гледаш това.
Защото е като теб.
Здравей.
Твоята приятелка от ресторанта ми се обади.
Да? - Да, иска да опитам.
Каза, че ми трябват само бяла риза и черни панталони.
Имам черни дънки, но мисля, че има предвид истинска риза.
О, да, със сигурност.
Като свърша работа днес, ще те взема да идем да ти купим една.
Д-добре. - Добре.
Чао.
Предполагам, че трябва да си тръгвам.
Не, не... всичко е наред.
Не, имаме си правила.
До скоро.
И как така не правим нищо повече?
О, правим достатъчно. Това...
Не, знаеш, имам предвид секс.
Не зная.
Защото имаш жена ли?
Може би.
Това не е ли изневяра?
Да, вероятно е.
По-добре да тръгвам.
Чакай, хм...
Аз... имам нещо за теб.
Не е нищо особено.
Случайно го намерих в магазина за видео.
Уестърн. - Да.
Намерил си го. - Да, не знам.
Ами за теб е.. Имаха го само на касети...
Не, няма проблем. Сигурен съм, че имам къде да си я пусна.
Благодаря ти, Лео.
Добър ще е филма. - Ами да...
Добре тогава.
Мерси.
Здравей. - Здрасти, Нолан.
Радвам се да те видя. - Да, аз също.
Онзи, лудия, с теб ли е?
Да. Не, хм... не, той е...
Виж, Нолан, съжалявам, но младежът,
синът на приятеля ти, не се появи днес.
Сериозно? - Да, а ти знаеш колко работа имаме
особено по обяд, а един сервитьор го нямаше и това
наистина ме затрудни много, знаеш, аз разчитах на него.
Много съжалявам, няма да се повтори, веднага ще му се обадя...
Не, не се притеснявай. Видя, че му дадох шанс,
а имам сериозно много работа.
Знаеш, това е мое задължение...
Сигурна съм, че ме разбираш, Нолан. - Да, разбира се, съжалявам.
Да, наистина му даде шанс. Много съжалявам.
Да, аз също, Нолан.
Добре, ще се видим. - До скоро.
Кой е?
Аз съм. - Кой?
Нолан!
Не мога сега. Трябва да си вървиш.
Искам да поговорим, Лео.
Не мога сега.
Не, наистина искам да поговорим.
Какво правиш? Ще поговорим по-късно.
Не трябва ли да бъдеш някъде другаде?
Къде? - При приятелката ми, на работа.
Не беше много щастлива, че не си отишъл.
По дяволите, направо забравих, после да поговорим, а?
Не, ще поговорим сега.
Какво правиш? - Изложих се заради теб.
Тя е гаджето на най-добрия ми приятел...
Какво, по дяволите, е това? - Не искам проблеми, човече.
Трябва да тръгваш. Нямаш право да си тук.
Нямам право, така ли? На него кой му дава право да е тук?
Какво? И той ли ти плаща?
Добре, тръгвай или ще извикам полицията.
Ти ще викаш полицията? - Да, махай се от къщата ми.
Къща? Каква къща е това?
Това е бунище. Помийна яма.
Тогава излизай от нея!
Окей, съжалявам, окей?
Просто ти казвам, че нямаш нужда от мъже в живота си.
Не! - Не си длъжен да правиш това.
Не! Махай се от къщата ми! - Добре!
Добре, разбрах, съжалявам.
Съжалявам.
Виж, опитвам се да ти помогна, аз...
Ето това са категориите.
Политика, Всичко е относително,
Южна Америка, и Известни любовници.
Известни любовници за 1,000, Брад.
Добре, говориш като учител.
Една от най-необичайните връзки
е между двама героя от "Шоуто на Мъпетите,"
едната е Мис Пиги.
За 1,000 долара трябва да кажете кой е другият.
Искам да си поговорим. - Жабокът Кърмит.
Прав си и вече спечели $1,000.
Искам да си поговорим за нещо, татко.
Искам да ме изслушаш,
защото знам, че можеш да ме чуеш.
Искам да си поговорим за времето, когато бяхме на море.
Лятото на 1965, мисля беше.
Спахме в един малък мотел.
Бях на 12.
Ти, аз и мама.
Ако имаше представа какво пътуване беше това за мен.
И до ден-днешен се вълнувам.
Странно.
Нещо се случи онова лято, татко.
В началото не го разбрах. Не исках.
Но знаех.
Знаех, че всичките молитви на света
не могат да променят факта, че съм гей.
Не направих нищо по въпроса.
Не казах на теб... на мама, на никого.
Това беше моята тайна.
И изведнъж съм 60-годишен.
Но сякаш още съм там, сякаш нищо не се е случило.
Сякаш още чакам нещо, което мислих, че ми е обещано онова лято.
Но то никога не дойде, и това ме ядосва.
И аз още седя на плажа, и още съм на 12,
а нищо не се е променило, и аз още съжалявам за това.
Такова беше онова лято, татко.
Добре.
Здравей.
Само те проверявам.
Заспивай отново, а?
Остани, моля те.
Мислех си.
Мислех си за круиза, знаеш ли?
Чудех се кой месец
ще ни бъде най-удобно?
Наистина ли искаш да отидем на това пътуване?
Ами, мислех, че... - Ще поговорим за това.
Нолан... остани при мен тази нощ.
Моля те?
Само тази нощ. - Окей.
Да.
Кой е?
Какво имаш предвид?
Само някой, с когото разговарям.
Можеш да говориш с мен.
Зная.
Имаме отделни легла,
отделен живот, отделни стаи.
Не знам колко по-отделени можем да бъдем.
По-добре да ида да измия чиниите.
Не.
Не си тръгвай.
Обичам те, Нолан.
Аз също те обичам.
Джой?
Хей, Джой?
Джой? - Здравей.
Къде отиваш?
На конференцията, забрави ли? Кат иска да идем по-рано.
Както винаги. Първите получават безплатно донъти и кафе.
Здравей, Нолан. Радвам се да те видя. - Здравей, Кат, аз също.
И ти благодаря, че пусна жена си с мен.
Оставих ти номера, на който ще бъдем,
можеш да се обаждаш. Значи сме готови.
На същото място? В Савана Stud Farm?
Казала си му. Чао, Нолан.
Обаждай ми се, ако искаш да поговорим.
Ще се приберем в неделя следобед.
О, и от туристическата агенция изпратиха ДВД.
Ако искаш виж го.
Разбира се. - Добре.
Чао, Нолан.
До скоро.
Празнувайте заедно с Олд Уърлд Медетерениан.
Посетете с нас древни острови,
разхождайте се по бели пясъци,
пазарувайте в местните магазини.
Или може просто да седите на една от седемте ни палуби,
и три плувни басейна...
Нолан, какво става?
О, боже, обядът ни? Много съжалявам.
Много работа имам заради това повишение.
Какво става? - Извинявай.
Да... но какво става?
Защото се появяваш с насинено око, отказваш да го обсъдим.
Молиш за работа за приятел, а той изобщо не се появява.
Може ли... може ли да излезем да говорим?
Много хора правят изчисления тук.
Разбира се, но всичко е наред.
Всичко е наред, просто ще поговорим.
Тук може да говориш като с клиент.
Просто двама приятели си говорят, а?
Да, но тук работя...
Може да се разходя като със стар клиент.
Да, ясно, разбира се.
Хм.
Само един момент, а?
Да.
Какво правиш тук? - Трябва ми помощ.
Какво има? - Налагаше се да дойда.
На моята работа? Не. Не, не можем да говорим тук.
Трябва да излезем. Хайде.
Трябва да излезем навън. Може ли?
Да, добре. - Ние просто си говорим, Уолт.
Добре ли сте, г-н Нолан? - Добре съм.
Какво искаш? Пари? За това ли е всичко?
Той знае, че работиш в банка.
Аз работя тук. Не я притежавам. Момчето е идиот.
Виж, ако... ако не занеса парите, каза, че ще ме убие.
Добре е да го знаем. - Какво правиш?
Обаждам се на полицията. - Защо?
Да заплашваш живота на някого е престъпление.
Не, не може да се обаждаш. - Защо не?
Ако няма да ми помагаш, си тръгвам.
Не, не, чакай. - Тръгвам си.
Чакай, чакай, не мога да повярвам, че те питам, но колко?
3,200 долара. - 3,200? Шегуваш ли се?
Знаеш ли колко е това? Мисли, че съм направен от пари?
Виж, ако няма да ми помогнеш, просто ще си тръгна.
Не, чакай. Той тук ли е? За това ли е всичко?
Той тук с теб ли е? - Да, тук съм, по дяволите.
Да нямаш проблем с банкомата? Удари го и той ще ти пусне.
Само стой там. Не се приближавай.
Виж, той, ще... - Ти само млъкни.
Колко пъти да ти казвам? Затвори си шибаната уста.
Ти наистина усложняваш нещата, знаеш ли това?
Слушай, виж колко хора има. Не можем да правим това тук.
Трябва да си тръгнете. - О, не мисля, човече.
Дошъл съм малко да банкирам. Затова не виждам проблем.
Виждаш ли, това е банка и аз затова съм тук, да банкирам.
Няма да ти дам и пукнат цент, да знаеш.
Разкарай се! - Не го докосвай!
Копеле!
Махни се от него!
Ебаваш ли се с мен? - Да тръгваме.
Майната ти! С мен ли се ебаваш?
Ще ти скъсам задника.
Ще ти скъсам задника, копеле.
Той започна! Той ме нападна!
Той само се опита да ми помогне.
Влюбените се скараха! Двете кучки сега го преписват на мен!
Да, той е. Копеле. - Педераст.
Той беше, той ме нападна. А той... той само помагаше.
Ще се видим скоро, принцесо! Не се съмнявай.
Ще се срещнем много скоро и тогава да те видя.
Нищо не е свършило! Заклевам се!
Никой никъде няма да ходи. - Партито свърши.
Добре ли сте, г-н Мак?
Добре съм, Уолт, благодаря. - Хайде да се прибираме.
Хайде, партито свърши.
Обратно вътре.
Уинстън.
Това е Лео.
Хей.
Реших, че си гладен.
Благодаря.
Май трябва да отворя закусвалня. Можеш да работиш при мен.
Не е лоша идея, предвид нещата в банката.
Мислил ли си да се върнеш в училище?
Имаш ли някакви планове, освен...
Не бях добър в училище.
Е, може да си този път.
Знаеш, нещата се променят.
И без това нямам пари за това.
Но аз мога да ти помогна.
Защо? - Не знам, защото искам.
Като свършиш този сандвич, ще искаш ли друг?
Да.
Супер.
Значи ти изпрати тук батко.
Защо не се сещам да си взема пушка,
когато отивам при съседите?
На бебето му трябва име. Твоето.
Хайде, дърпай спусъка.
Първо стреляш по мен, но трябва да застреляш и Хюго,
защото той те видя...
Хей.
Омръзна ли ти да гледаш телевизия?
Да.
Ела тук.
Подай ми ръката си.
Няма проблеми. Моля те?
Ела тук.
Дай ми ръка.
Всичко е наред.
О, не, не, моля те.
Не, моля те. Всичко е наред. Само това.
Само това. Окей?
Виж, кажи ми какво искаш.
Защото на мен това не ми харесва.
Знам.
Ще ти платя.
Не, моля те, аз само...
Не ми харесва това, окей?
Тук сме за секс. Затова сме тук.
Аз съм затова тук. - Не те разбирам.
Ще правиш секс с мен, а не даваш да те прегърна?
Така се прави. - В това няма смисъл.
Така се прави, не разбираш ли?
Не, не. Моля те, не.
Съжалявам, знаеш ли какво?
Ще си тръгвам. - Не, не, почакай.
Чакай, ще ти платя, колко? - Не е за това, трябва да тръгвам.
Не, чакай, моля те. - Всичко е наред.
Какво правиш? - Извинявай.
Съжалявам.
Не искам да те нараня.
Не може да е нищо, разбираш ли?
Не може.
Защото ти си тук по някаква причина.
Има причина да дойдеш.
Има причина да се появиш в живота ми.
Не! - Не?! Ти...
Ти ми подари касетката. Разказа ми за майка си.
За как си си тръгнал?
Това не може да е нищо, Лео.
Погледни ме. Моля те, погледни ме.
Не може да е нищо.
Може. Разбираш ли? Може.
Защото е нищо.
Защото не означава нищо.
Нолан?
Нолан, тук ли си?
Нолан? Тук ли си?
О, по дяволите.
Нолан? - Здравей.
Ти се върна.
Да, вратата не беше заключена. - Не знаех.
Не съм те чул. Рано се върна.
Защо входната врата не е заключена?
Сигурно съм я забравил.
Влизам в банята. Пътувахме няколко часа.
Разбира се.
Гледах онова ДВД... за круиза.
Трябва да го изгледаме заедно.
Да, веднага излизам.
Всичко наред ли е за утре?
Секретарката ми ти даде адреса, нали?
Да. - Добре.
Блайдън не прави това за всеки. - Знам и съм благодарен.
Нима? - Моля?
Виж, не знам какво стана оня ден на паркинга.
Знам само, че залагам главата си за теб
за това място.
Не ме карай да се чувствам като глупак.
И не се прецаквай.
Разбира се. - Тогава добре.
Какво?
Един прост възел? - Да.
Много бързам.
Стой мирно.
Помня, че направи това и в деня на сватбата ни.
Помниш го? - Да.
Бях толкова нервен, че не можех да си мръдна ръцете.
Добре ли е? - Да.
Изглежда добре. - Благодаря.
Взе ли си сакото?
Да.
Благодаря.
Изглеждаш прекрасно. - Ти също.
По-добре да тръгваме?
Знаеш какъв е трафикът.
Готова съм. - Добре.
О, стига.
Ало?
Какво?
Кога? - Какво има?
Добре. Къде?
Да, знам къде е. Веднага идвам.
Какво има, Нолан? Баща ти ли?
Виж, Джой, да се срещнем там, а?
Виж...
това е адресът с къщата на Блайдън.
Съжалявам, но ще дойда веднага щом мога.
Нещо се е случило и аз трябва да отида.
Шегуваш ли се? Дори не познавам тези хора.
Моля те, Джой, познаваш Бомонт.
Моля те, иди, а аз ще дойда после. - За бога, Нолан.
Обещавам ти, Джой. - Нолан...
Ще дойда направо там.
Извинете, обадиха ми се за момче, прието в спешното?
Първото му име е Лео.
Намерили са го на улицата. Превишил е дозата.
Без портфейл и лична карта. - Как така се обадихте на мен?
Имаше телефон. Само с вашия номер.
Трябва да е тук, в 235. - Благодаря.
Извинете, извинете. Няма никой тук.
Сигурно си е тръгнал. Често така правят в такива случаи.
Да видим на регистратурата.
Кажете пак каква е връзката ви с него?
Никаква.
Сигурна съм, че се е случило нещо с баща му. Много е зле.
Баща ти ли?
Не.
Защото само това извинение щях да приема,
ако е умирал в ръцете ти. Тогава може би...
Трябва да поговорим. - Не искам да говорим.
Налага се. - Но аз не искам.
При него ли ще отидеш?
Аз дори не знам къде е той.
Защо?
Защото не мога да лъжа повече. Без повече лъжи.
Не можеш да го направиш. - Джой.
Той по-добър ли е от мен? - Не, разбира се, че не.
Тогава какво? - Джой...
Искаш да говорим, така че ми отговори.
Отговорих ти. - Не, не ми е достатъчно.
Какво повече прави той от мен?
Не е заради това. - Тогава какво е?!
Защото трябва да знам.
Дрехите ти ли почиства?
Изслушва ти историите, твоите тъпи истории?!
Защото не вярвам да е така.
Казва ли ти, че всичко е наред, когато не е?
Сигурна съм, че не... - Джой...
Съобразява ли се с нуждите на баща ти
докато се руши живота му, моя проклет живот?
О, господи, Нолан, колко си безочлив.
Права си...
Не се съгласявай с мен! - Извинявай, права си.
И сега... сега какво?
Какво? Това е... това е всичко?
Не знам какво да кажа.
Какво ще правиш без мен? А?
Искам да знам какво ще правиш без мен.
- Джой... - Какво ще правиш без мен?
Как ще успееш?
Моля те, не трябва да си тръгваш. - Да, трябва.
Не, моля те, ще се справим...
Никога не се справяме. - Как можа да го кажеш?
Защото не се справяме. Никога.
Съжалявам, това... не е каквото искам.
А какво искаш? Моля те, ние дори не сме опитали.
Не сме опитали? Какво мислиш, че правим?
Ходя на работа, ден след ден, бланка след бланка
само за да поддържам това нелепо преструване.
Това ли съм аз? Нелепа преструвка?! - Не, не си!
Не, не си.
Просто край.
Не.
Боже мой...
Обичам те, Джой.
Това никога не е било лъжа.
Но е време да идем в реалния свят.
Ами ако не искам да ходя в реалния свят?
Е, аз искам.
Но аз не искам.
Затова се омъжих за теб.
Исусе.
Да. - Исусе.
Ами баща ти? - Пак ще го посещавам.
Знаеш, че някои неща остават. - Не знам.
Нищо не се оказа такова, каквото го мислих.
Аз... не знам какво е чувството.
Помни книгата, която щях да пиша... И пиесата, другата пиеса?
Животът може и да е забавен.
Няма нужда да ми обясняваш нищо.
Имам предвид, че Джой е страхотна, ти си ми приятел и...
Знаеш ли какво казвам на студентите?
Всеки ден, празна страница... просто я запълни,
и ще стигнеш до някъде.
Или до нещо... нещо такова.
Хей, ето я. Знаеш ли какво?
Ще ти пиша от Ню Йорк, ако имат безжичен нет.
Дали ще имат Wi-Fi? - Да, сигурно.
Тогава ще ти пиша. - Благодаря.
Като двама приятели да си поговорим.
Може би никога не е късно
да почнеш да живееш живота, който искаш.
Може би такава е сделката. - Да.
Или може би е глупост, не знам.
Пиши ми за това. - Непременно.
Добре, до скоро, Нолан. Пази се.
Чао, Пати. Ти също.
Довиждане, Уолт.
Късмет, г-н Мак. Ще ни липсвате тук.
Благодаря.
Една нощ карах по една улица.
Улица, която не познавах.
Понякога там те праща живота.
Караш по тази...
после по друга.
А сега...
друга.
Не мога да понеса
още един необещан ден.
Премислям всичко
и само това мога да направя
за всички.
И тръгвам.
Тръгвам.
Моментът може и да е жесток
но нещата, които правим ни съсипват.
Освен ако няма лек.
И ще ти го дам, ако ми позволиш
Тръгвам. Тръгвам.
И зная
от много време
че ти беше моя
само моя.
Не искаш дни надалеч
но това ще стане.
И днес чувствам
Обичам те
Но не мога да остана...